„Rokov za morom už bolo veľa, chcel som byť bližšie k Slovensku a mať možnosť zahrať si na domácich majstrovstvách sveta,“ tvrdí rodák z Čadce.
Ako zvládate prvé tréningové týždne v novom klube?
Doteraz sme boli v Podoľsku a lekárske prehliadky sme absolvovali v Moskve, ktorá je od nás vzdialená asi pol hodinku. Zatiaľ nemáme za sebou nič výnimočné, len na môj vkus trávime veľa času na štadióne. Vo štvrtok sme sa presunuli do Bressanone v Taliansku a všetci hovoria, že nás čaká oveľa náročnejšia zaberačka. Som zvedavý, ako to bude vyzerať. Azda to nebude nič prehnané.
Našli ste si v tíme spriaznenú dušu?
Je tu Čech Vojta Mozík, ktorého veľmi dobre poznám a vo všetkom mi pomáha. Celkovo však tvoríme celkom dobrú partiu legionárov, snažíme sa spoločne tráviť voľný čas.
Máte nejaké základy ruštiny?
Po rusky zatiaľ neviem vôbec nič, ale snažím sa čo najrýchlejšie pochytiť aspoň nejaké frázy. V zahraničí je vždy dôležité rozumieť, čo hovoria domáci. Zatiaľ to ide pomaly, ale verím, že ruštinu zvládnem, keďže je slovenčine podobná.
Ako sa vám pozdáva káder Podoľska?
Tím vyzerá dobre, prišlo veľa nových kvalitných hráčov. Určite sa pokúsime postúpiť do play off a hrať čo najlepší hokej. Musíme víťaziť hneď od začiatku sezóny. V úvode prípravy sme absolvovali predstavenie mužstva fanúšikom. Šlo o akýsi neoficiálny štart kempu a neboli sme ani v hlavnej aréne, kde niečo rekonštruujú. Nejaká väčšia šou nás asi čaká až pred prvým domácim zápasom.
Viete, aké budete mať úlohy v tíme?
Zatiaľ sme to s trénermi príliš nerozoberali. Viem len, že chcú, aby som začal sezónu na krídle, čo nie je moja pozícia. Uvidíme, ako to celé dopadne. Musím so spoluhráčmi nájsť potrebnú chémiu na ľade.
Tešíte sa na návrat na široké klzisko?
Celkom áno. Naposledy som hral na veľkej ploche pred štyrmi rokmi na majstrovstvách sveta v Minsku, ale myslím, že mi bude väčšie ihrisko vyhovovať.
Čo vás presvedčilo, aby ste sa vrátili do Európy?
Rokov za morom už bolo dosť, chcel som byť bližšie k Slovensku a mať možnosť zahrať si na domácich majstrovstvách sveta. Dúfam, že všetko pôjde tak, ako si predstavujem.
Odchádzate z NHL spokojný s tým, čo ste tam dokázali?
Samozrejme, že nie som spokojný. Dá sa povedať, že moju šancu výraznejšie sa presadiť v NHL mi najmä v uplynulej sezóne zmarili zranenia – keď som mal ostať v Calgary nastálo, utrpel som otras mozgu… Zranenia sú však niečo, čo som nedokázal ovplyvniť. Preto sa radšej snažím nepozerať sa späť.
![Marek Hrivík v drese New Yorku Rangers.](https://ipravda.sk/res/2017/01/17/thumbs/marek-hrivik-nestandard1.jpeg)
Na čo zo zámoria budete najradšej spomínať?
Nikdy nezabudnem na zápasy v Madison Square Garden. Síce ich nebolo veľa, ale som na ne hrdý a celé to stálo za čakanie.
Bude vám viac chýbať New York alebo Calgary?
Budú mi chýbať skôr ľudia, než samotné mesto. Za dlhé roky som si v New Yorku našiel veľa priateľov a najmä Maťovi Grošekovi som vďačný za všetko, čo pre mňa urobil. Bez neho by som bol v New Yorku stratený.
Podarilo sa vám navštíviť v Moskve niektorý zo zápasov majstrovstiev sveta vo futbale?
Nie, zohnať lístky by bolo nesmierne ťažké a navyše by nebolo jednoduché ani zladiť návštevu zápasov s našimi tréningmi. Atmosféra v meste však bola úžasná.